![oprindelig ravets mester](https://www.lego.com/cdn/cs/catalog/assets/bltb6d8e7bc6061e68a/1/Ch7_001.jpg?quality=80&format=webply&width=2560)
Noget rav-ruskende galt – Kapitel 7: Legenden om ravets kraft
Da lyset forsvandt, troede jeg først, at jeg var i et gyldent skatkammer, men da mine øjne vænnede sig til mørket, indså jeg, at mine omgivelser – et gammelt smedeværksted – var dækket af hærdet harpiks – af rav.
Jeg kunne svagt høre Chamille og Egon kalde på mig og lede efter mig udenfor, men jeg vidste, at jeg var nødt til at gøre det her alene.
"Endelig," buldrede en gammel stemme, og en spøgelseslignende skikkelse kom til syne. Spøgelsesagtige gule kæder løb fra ravet i værkstedet til hans ryg og holdt ham fanget i denne falske kopi af hans hjem.
"Skylor Chen." Det løb mig koldt ned ad ryggen, da den oprindelige mester sagde mit navn. "Du har gjort det godt og er fulgt i mine fodspor. Du har brugt rav til at skabe splid til din egen fordel. Jeg er næsten ked af, at jeg bliver nødt til at tage den fra dig, men jeg må finde en ny krop, hvis det skal lykkes mig at undslippe denne urne!
"En ny krop? Du mener da ikke ..."
"Overtage din krop og efterlade din ånd her i mit sted? Du er en klog pige!"
Jeg forberedte mig på at kæmpe, mens min hjerne arbejdede på højtryk. Havde ravets mester sendt mig disse drømme med vilje? Var drømmen om min mor en løgn, der skulle lokke mig hertil? Var jeg blevet fanget i hans fælde, som en myg i ... harpiks?
Jeg skubbede de mørke tanker væk. Jeg ville ikke bare lade ham stjæle min krop og min kraft uden at kæmpe imod.
"Urnen søger at opsluge mig, men jeg giver ikke op. Ravets kraft skal blive min igen!"
Pludselig strakte han sin spøgelsesagtige hånd ud, og jeg kunne mærke, hvordan han sugede min elementkraft ud af mig! Hvor ironisk ...